Sæt farten ned.
Det er ikke helt ligetil.
Skift gear ... pas på!
- Det var flot. Giv mig rattet. - Aldrig i livet!
Pas på! Brems!
Mathias! Se her!
Jeg lærer at køre bil.
Min kasket! Stop!
Jeg har fundet bakgearet!
Nej ...
Léa!
Svar mig! Hører du, Léa?
Svar mig! Er du uskadt?
Ja.
Det er første gang, vi kysser hinanden.
- Og også sidste. - Tror du det?
Skal vi køre?
Hvorfor sagde du, at det var sidste gang?
- Synes du ikke nok om mig? - Jo, selvfølgelig.
- Hvad er det så? - Hør her, Léa ...
- Ja, Laurent? - Jeg ved ikke rigtig ...
- Det er kompliceret. - Hvorfor?
- Har du ikke hørt det? - Nej. Hvorfor sætter du farten op?
Jeg lovede din far, at du var hjemme kl. 16.
Så sæt farten op.
PIGEN MED DEN BLÅ CYKEL 1:3
Tillykke med fødselsdagen, lillesøster.
Du kommer så sent, at du næsten er 19!
- Far! Er gæsterne til mig? - 18 år!
- Léa! - Mathias ...
- Er blomsterne til mig? - Jeg har købt dem.
Kom og hjælp mig.
Mathias!
Camille!
Goddag, niece.
Jeg er så lykkelig.
- Har du duftevand på? - Lavendel.
Loïc!
Den pagt mellem russerne og tyskerne er måske god. To livvagter for Europa.
- To bussemænd. - Jeg er ikke enig.
Når verden har feber, trænger den til en god krig.
En god åreladning. Det mener De vel ikke?
Jo.
I '38 fik vi en dårlig høst.
I år skulle vi nødig få krig.
Det er en dejlig fest.
Alle elsker dig.
Jeg har savnet dig og dette sted.
- Maria Tosca hadede varmen. - Hvem er Maria Tosca?
Min kusine. Camilles mor. Gift med Italiens konsul i Senegal.
Konsulen blev først forelsket i Senegal, derefter i Camilles mor.
Interessant.
Hvad synes De om Daladier? München ... snedigt.
München er en skændsel. Det ved Daladier alt om.
De frygtede også Franco. Og hvad skete der?
Ingenting.
Republikanerne blev fængslet, skudt. Er det "ingenting"?
Deres kone kalder på Dem. Hun vil vist gerne have en dans.
Jeg har en dårlig hukommelse.
Så skifter vi dansepartner!
Camille har forandret sig ... Til det bedre.
Det bliver uvejr!
Suzanne, Françoise! Kagen!
Tillykke.
Jeg er også meget lykkelig. Gæt engang hvorfor?
- Jeg skal forloves. - Med hvem?
Laurent. Når han er færdig som soldat.
- Hvilken Laurent? - Laurent!
Camille ...
Som bror til Pierre og gudfader til Léa -
- vil jeg gerne sige et par ord, inden hun puster sine 18 lys ud.
Léa?
- Har du ikke set din søster? - Jeg ved ikke ...
Hun er gået.
Hvad er det?
Til dig. Tillykke.
Jeg skal nok få ham.
Jeg ved, han elsker mig.
Jeg skal nok få ham!
Krigen er blevet os påtvunget.
Hver eneste franskmand er på sin post på denne frihedens jord, -
- hvor man stadig respekterer menneskets værdighed.
Ved fælles indsats i broderskabets ånd -
- vil vi kæmpe for Frankrig ...
Ham Daladier må tro, vi er idioter.
Hvor mange bliver hjemme til vinhøsten?
Kvinderne, børnene og de gamle. Som ikke skal ud og slås ihjel ...
Jeg tog fejl. Jeg troede ikke, der blev krig.
- Skal du af sted? - Nej, jeg er for gammel.
Hvis de er for gamle eller for unge, hvem skal så gå i krig?
Alle andre.
Laurent ...
Lad mig hjælpe ...
- Går det ikke, som det skal? - Det tegner skidt.
En halv snes købere skal ikke have noget på grund af krigen.
Sidste år var katastrofalt. Så vi må ...
- Hvad? - Vi må finde en løsning.
- Måske ham grossisten i Paris ... - Jeg vil ikke høre mere om den mand.
- Må jeg høre hvorfor? - Han sagde, han købte hverdagsvin.
På Montillac laver vi ikke hverdagsvin. Derfor.
Men kunne vi ikke, som tiderne er ...?
Om jeg har råd til at lade mig påvirke af tiderne?
Er det dét, hr. Fayard?
- Sidste omgang! - Åh, nej!
Jeg gider ikke mere. Bliver du?
Ja, jeg kan godt lide det.
Her ...
Værsgo, jeg har ikke travlt.
Det er dejligt. Det køler.
Stop ... rejs dig op, Mathias.
Mathias ...
Mathias, lad være.
Hold så op!
Da vi var børn og legede, gjorde det ingen forskel.
Vi er ikke børn længere.
Det er forskellen.
- Skal vi følges tilbage? - Jeg er ikke færdig endnu.
Léa, er du forelsket i én?
Hvorfor spørger du? Slet ikke.
- Mathias kan vist godt lide dig. - Ja, er du jaloux?
Hvor er du dum! Men han skulle nødig tro noget.
For du elsker ham ikke. Det gør du ikke, vel?
Han er måske ikke god nok? En Fayard og en Delmas ... ville det støde dig?
Nej, men han skulle nødig gøre sig illusioner.
Illusioner er da noget, vi alle sammen har.
Du har en skidt karakter.
Alle er indkaldt. Jeg er i Krigsministeriet, men derefter ...
Goddag.
- Laurent har orlov i 24 timer. - Allerede?
Han inviterer os til sin forlovelsesfest med Camille.
Det var sødt af dig. Tillykke.
- Det er lidt forhastet ... - Meget!
Onkel Adrien skal velsigne forlovelsen. Har De tid til et glas?
- Nej. - Det var ikke dig.
- Jeg må hjem, ellers tak. - Og skrifte!
- Han har meget at fortælle. - Jeg bliver nødt til at gå.
Hvorfor svarede du ikke på mine breve?
Jeg fik dem først i går.
- Og min pakke? - Hvad for en pakke?
- Sokker, trøjer og kagen. - Jeg har ikke fået det.
- Hvad ser du dog i Camille? - Léa, lad nu være ...
- Din søster vil være sygeplejerske. - Lad hende være.
Og så Camille! Tager du mine venner fra mig?
Min og din familie har kendt hinanden i fire generationer i Bordeaux.
- Camille og jeg er vokset op sammen. - Er hun ikke ældre end dig?
Du er ikke smuk, når du er ondskabsfuld.
- Er hun bedre til at elske end jeg? - Elsker du da?
Jeg venter på den rette.
Jeg vil ikke have en stakkel, som flirter for at kunne gøre karriere.
Jeg havde ikke lovet dig noget, Léa. Jeg har ikke engang set, at du ...
Du ser kun de fine! Pengene, kvinderne og konsulatet.
Du blander det hele sammen. Desuden har de ingen penge.
Bryllup i Senegal! Moderen plaget af myggene ...
Maria Tosca!
Jeg kommer ikke. Hvornår er det?
Det afhænger af krigen. Det skal foregå her.
Her!
På vores jord! Det bliver uden mig. Jeg er optaget under hele krigen.
Farvel.
Herre, velsign denne forlovelsesring, -
- så den, der bærer den, bestandig er sin forlovede tro, -
- lever i fred i Din vilje, -
- og så begge skænker hinanden gensidig kærlighed ...
Amen.
Og nu vil jeg bede de forlovede om at knæle.
Laurent d'Argilat, lover De at ville ægte Camille, -
- når hun anmoder Dem derom, og kirken ikke modsætter sig det?
Ja, det lover jeg.
Camille Nérac, lover De at ville ægte Laurent ...
Du elsker mig, og jeg elsker dig.
Ja, det lover jeg.
Og nu ...
- Hvad sagde hun? - Det kunne jeg ikke forstå.
Og nu synger vi fra side 42 for at lovprise Herren.
Jeg skal gøre mit bedste, men jeg kan ikke love noget.
God rejse.
Havde De ventet til i morgen, kunne jeg have skrevet det hele ned.
Jeg har det hele i hovedet. De har terpet Deres tal med mig.
- Hvor skal du hen, far? - Paris.
I forsinker mig, når I vil sige farvel.
- God rejse. - Held og lykke med din eksamen.
Når du kommer tilbage, er jeg sygeplejerske. Held og lykke.
Hvor bliver Léa af?
Hvad skal den kuffert?
Jeg er klar ... Jeg tager med dig.
- Det kan der ikke være tale om! - Jo.
... det nye Frankrigs sjæl bliver større end nogensinde.
Sejren er nær.
Samtlige soldaters og franskmænds indsats er tidoblet.
Frankrig er altid vokset med ulykken.
INDKALDELSE
BESKYTTELSESRUM
Hvorfor kommer I så sent?
Kære Lisa, vi sad fast i Poitiers i 3 timer.
Man kan skubbe en bil, men ikke et tog.
- Gik turen godt? - Nej, sagde han!
Goddag, Albertine. Jeg har taget Léa med.
Hvor er det længe siden!
- Hvem er den frøken? - Léa.
- Lille skat, hvad vil du dog her? - Studere.
Kommer I så?
Hun bliver mere og mere nærsynet.
Ham Chamberlain kan jeg godt lide. Og så den Self-control ...
Altid elegant!
- Hvad med de små syersker? - Ja, Hitler ...!
- Jeg mener pigerne i systuen. - Hele dagen er de sammen og griner.
Om aftenen er de helt alene og græder.
Det var din mors værelse.
Hun havde dig med engang for længe siden.
Men det kan du ikke huske. Du var alt for lille.
Det her spejl ...
Det var dig, der slog det i stykker.
- Hang der ikke et billede af hende? - Jo, men vi har taget det ned.
Hvorfor ved jeg ikke.
Hun var på din alder.
Hvor skal De hen, frøken?
Jeg skal møde løjtnant Laurent d'Argilat.
Kvinder har ingen adgang i disse tider.
- Tag lige og giv ham besked. - Jeg er altså ikke noget bud ...
Vil De ikke nok?
Er det dig, der er den "kønne dulle", som spørger efter mig ...?
- Hvad laver du i Paris? - Forfølger dig. Giver du frokost?
En anden dag. Jeg kan ikke pludselig tage fri.
- Jeg kan kun i dag. - Jeg kan ikke ...
- Stå ikke her. Vent i arkaderne. - Vi ses om lidt.
Ser De efter pigen med hatten? Hun er allerede gået indenfor.
- En god idé. Her er hyggeligt. - Ja, meget.
- En aperitif? - Nej.
Jo, et glas hvid bordeaux.
- Hvordan går det hjemme hos dig? - Ligesom hos dig.
Mændene går i krig, og kvinderne bekriger hinanden.
Din forlovede er vel fjernt fra bomberne?
Nej.
Hun bor her i Paris.
Hun ville blive glad for at se dig, Léa.
Hvor lang tid vil du føre din egen krig mod mig?
Hvad er dét?
Vi er blevet gift.
Gift?
Krigen gjorde os bekymrede for hinanden, så vi giftede os.
Allerede gift?
- Ja. - Efter 6 ugers forlovelse ...
- Og hvor mange børn har I? - Lad nu være, Léa ...
- Hvad antager du mig for? - Léa ...
Der er ingen Léa mere!
Du fatter ingenting!
Når jeg ... jeg elsker dig!
- Goddag, løjtnant. - François, er du her?
Léa Delmas ... François Tavernier ...
Vi sås jo til forlovelsen.
- Det kan jeg ikke huske. - Det skal De da ikke være ked af.
Det er første gang, jeg har set perler stråle som Deres øjne.
Det er første gang, jeg hører sådan noget vås.
- François er en nær ven. - Det undrer mig ikke.
Tak for det glas hvidvin.
Léa, hør nu her ...
- Hun er meget ... - Meget.
- Meget yndefuld. Din elskerinde? - Lad nu være.
Så kan jeg måske nå hende inden grænsen.
- Har De besluttet Dem? - For hvem?
- Frøken? - Gå Deres vej!
Jeg kan køre Dem.
Jeg har min egen bil. Den holder ...
Hvad er det for en?
Det fortæller jeg ikke hvem som helst.
Jeg har en besked fra Laurent.
Lad mig høre.
Laurent er ikke ledig, eftersom han er gift.
Så han sagde, jeg havde chancen. Jeg er ledig.
De lyver ...
Selvfølgelig lyver jeg.
Sjover!
- Léa ... - Gå Deres vej!
De er endnu smukkere, når De er vred.
Men alvorligere talt ... jeg er en ven af Camille.
Hun er som en søster for mig. Jeg skaffede Laurent ind i ministeriet.
Jeg passer på dem. Så lad dem være i fred.
Følg mit råd. Nu skal jeg nok gå.
Léa?
Ring til mig. Jeg kan lide kvinder, De kan lide mænd ... Vi burde mødes.
Var det en god tur? Kan De lide Paris?
Meget!
Léa ...?
Hvad sker der?
Hvad er der i vejen?
- Svar mig! - Jeg vil hjem.
Til mit eget hus og mine venner. Jeg tog fejl.
Så kører vi hjem sammen.
Camille er her. Du bliver glad for at se hende.
Nu er Léa her.
Goddag.
Jeg ringede til Montillac og fik at vide, at du var her.
Hvor heldigt for mig.
Hun har en lille hemmelighed. Gæt engang!
Hun skal have et lille barn!
Et barn?
Hvad er der i vejen, lille skat?
Hvad sker der?
Det er ingenting ... Jeg har ikke spist frokost.
- Jeg henter lidt vand. - Og jeg varmer kalvekødet op.
Bare rolig. Jeg er her.
Jeg havde ikke lovet dig noget ... Vi har giftet os.
Hun skal have et barn ... barn ...
Jeg er skuffet over Stalin.
Jeg diskuterede det med faderen til de to piger nedenunder.
Kommunist, men samtidig meget vovet ...
I skulle have set ham forleden! Hvor kom jeg fra ...?
Stalin.
Hvordan kan han mænge sig med den klovn? Jeg er helt paf.
- Stalin og Hitler ... - Min rygsæk står klar.
- De vil vel ikke gå i krig? - Måske skal vi trække os tilbage.
Paris-Soir skriver, at man skal nøjes med lidt undertøj.
Man skal sy familiebogen, bankbogen og huslejekvitteringen ind i tøjet.
Pas på!
- Skal du ikke spise noget, søde barn? - Jeg er ikke sulten.
- Så besvimer du måske igen. - Vi rejser på søndag.
- Du sagde lørdag. - Camille og Laurent holder reception.
- Jeg er for træt, men du må gå. - Hvorfor?
For venskabs skyld.
Camille ...
- Hvad med Léa? - Jeg håber, hun ved, hvor det er.
Jeg elsker dig. Kom ...
Godaften, frøken ...
Skynd jer ned!
Nå, er De dér ... Sikke et cirkus. Bliv ikke stående her.
Man skal ikke tabe modet.
- Kan De lide livet i Paris? - Skulle De ikke til fronten?
Léa, Léa! Vi burde blive gode venner. Med det samme.
Umuligt.
Jeg vil lære Dem alt om livet ...
Det er fredens årgang. Nyd de sidste dråber!
Fordi man skal dø, skal man ikke holde op med at leve.
Min fødselsdagskage fra München ...
- Må man drikke af flasken? - Det her er skam et fornemt sted!
Tillykke. En vellykket luftalarm.
Léa, har jeg præsenteret min ven François Tavernier?
- Det klarer han selv og dårligt. - I har mødt hinanden ...
Skinnet kan bedrage.
Kom herhen, Camille.
- Sarah Mülstein. - Léa.
Hvorfor omgås De en så ubehagelig mand, frøken?
Frue! Jeg er gift.
François vil hjælpe min far og min mand ud af Tyskland.
Sarahs far er dirigenten Israël Lazare.
Hvorfor vil de forlade Tyskland?
Fordi de er jøder.
Og hvad så?
Forstår De ... i Tyskland lige nu bliver jøderne ydmyget.
De bliver torteret og dræbt.
Undskyld. Det vidste jeg ikke.
Lad os danse, Sarah.
Mens De venter på, at De får musikken tilbage.
- Jeg elsker dig, Laurent. - Det ved jeg.
Jeg elsker dig hver dag.
Jeg falder i søvn i dine arme og vågner sammen med dig.
Jeg rejser i morgen.
Hvorhen?
Til fronten.
Til fronten ...
Vil du gøre mig en tjeneste?
Dig, ja.
Lægen har sagt, at Camille skal holde sengen.
Han frygter for vores barn.
Hendes forældre er rejst, så jeg vil gerne have ...
... at du bliver og hjælper hende.
- Og det beder du mig om! - Jeg er langt væk. Jeg er bange.
- Forstår du ikke? - Nej.
- Er det så usædvanligt? - Ja.
For du beder mig om det. Jeg, som elsker dig.
Så elsk også hende.
Jeg skal nok gøre det. Jeg skal nok blive hos hende.
Jeg bliver hos din kone.
Men tag ikke fejl ...
Det er, fordi jeg elsker dig.
Når du tænker på hende, skal du også tænke på mig.
Léa!
Hvad laver du her?
Værsgo, de er til dig. Jeg har selv købt dem.
Jeg elsker dig ...
Jeg elsker dig, jeg elsker dig ...
Hvis jeg dør ...
... så glem, jeg har sagt det.
Jeg elsker dig.
Jeg har elsket dig hele mit liv!
Farvel, min skat. Pas godt på dig selv.
- Jeg er voksen nu. - Du vil altid være min lille pige.
Jeg kommer hjem, når Laurents barn ...
... når Camilles barn er født.
Du gør en god gerning.
- Farvel, far. - Farvel, min skat.
Frankrig er besat, men ikke besejret ...
DE FORKÆLEDE BØRN
Nej, den må De da ikke læse.
Den her er mere interessant.
En pamflet af Céline. Heldig stil, uheldig tankegang.
Nej ... vær ikke bange. Jeg er 100% homoseksuel.
- Ikke sandt, frøken Grondin? - Så, hr. Mahl!
Skal De udbasunere det over for fremmede kunder?
"Fremmede"? En schweizer. Han er fra Bern.
Så tag Kvalme af Jean-Paul Sartre.
Det er til en gravid veninde, som tit er syg, så Kvalme ...
Hvor er hun kær.
Jeg hedder Raphaël Mahl. Med 'h', ikke som 'malplaceret'.
- Hvad er det dog, De gør? - Jeg tager den jo, frøken Grondin.
Find Bagatelles pour in Massacre til denne person, som er så ...
Kær!
Til Castor. Simone de Beauvoir. Der står også en sætning af Céline:
"En dreng uden kollektiv betydning, blot et individ."
Man skulle tro, det var mig. Dér taler den sjover også om mig.
Og ikke særlig pænt. Fordi jeg er ... jøde.
Den burde hun læse. Skriv det hele på min regning.
Farvel.
Nu ved jeg det! Vi mødtes i Firenze.
I slutningen af det 15. århundrede. På muren til et lille kapel.
Det husker jeg tydeligt.
Smil nu lidt.
Så tager jeg livet af mig og skærer mig i småstumper på grund af Dem.
Léa ...
Jeg har det meget bedre.
Men lægen tvinger mig til at blive liggende.
- Jeg ved, det er et stort offer. - Hvilket?
At være så langt fra Montillac.
Laurent har fortalt, hvor storsindet du tilbød at blive hos mig.
- Har han sagt, jeg tilbød det? - Ja.
- Jeg har fået et brev. - Allerede?
Han skrev det i toget. Han er så kærlig.
Den måde, han taler om os og vores barn på ...
- Nu skal jeg læse det for dig. - Bliv i sengen. Du er træt.
Jeg har en bog til dig.
"Natten er blid". Sikke en smuk titel.
Hvad er dét?
Jeg har fået en ny ven. Det er hans visitkort.
- Jeg beundrer dig. - Hvorfor siger du dét?
Du har ingen grund til at beundre mig.
Jeg kan godt være alene, Léa.
Dit liv er ikke her. Jeg vil ikke være en belastning.
- Ti dog stille. - Nej.
Jeg er meget rørt over din hengivenhed.
Lægen er her.
Jeg kommer igen om lidt.
Léa ...
Tak.
Laurent, min egen Laurent. Første jul uden dig.
Sidste jul uden dig. Det ønsker jeg. Nej, det skal det være.
Camille og jeg tilbragte julen sammen med tanterne.
De er så sjove.
Som sat uden for tid og sted.
Egentlig er de helt ude af sig selv, men prøver at skjule det.
Som om de har svært ved at bevare alvoren under krigen.
Voresjulegaver var at grine.
Min kære Laurent!
Jeg ved, at du har hjertet på rette sted. Du er så hæderlig.
Men jeg kender din hemmelighed: At du elsker mig ...
Dagene går. Du er min kærlighed.
Tiden går sin gang.
Jeg tager mig af Camille. Nogle venner tager sig af mig.
Elegante venner ...
Laurent ...
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal slutte brevet. Jeg venter på dig.
Jeg håber, at denne krig aldrig bliver til noget, Léa.
De må ikke fortælle, hvor de befinder sig.
Men jeg forestiller mig, at hans sidste brev kom herfra.
Jeg rykker tyskerne frem.
Fjern det røde flag.
Men ... det er Laurent.
Det virker som en blodplet midt i skoven.
Jeg blev glad. Hvorfor ringede De?
Nysgerrighed måske.
Og fordi jeg ved, hvordan det er at være helt alene i Paris.
Tror De, jeg er alene?
Forleden under luftalarmen iagttog jeg Dem.
De styrede mellem lydene og mændene som en ensom lille skygge.
De har vist forstand på mænd!
- Hvordan kan man undgå dem? - Visse kan man undgå!
- De mener François Tavernier. - Han er ubehagelig.
Ja ... De er måske alligevel lidt jaloux på hans og mit forhold?
Tiltrækker han Dem? De tiltrækker i hvert fald ham.
Jeg kommer aldrig til at elske François.
- Men jeg holder af ham. - Hvor skal vi hen?
Tale med en amerikansk musiker, som har forbindelser i Berlin.
Han kan måske hjælpe min far og min mand David.
- Hvordan gik det? - Dårlig nyt.
De beskidte nazister vil ikke lade dem forlade Tyskland.
Min far bukker under. Bare fordi han er jøde ...
Han, som blev hyldet verden over, bliver nu behandlet som en hund.
Og man berøver ham musikken, det eneste, han har levet for.
Hæng ikke med hovedet. Det er ikke Deres skyld.
Fortæl lidt om Dem selv. Hvad holder De af?
Det er et stort spørgsmål. Det ved jeg ikke ...
Jeg holder af mange ting.
Jeg mente ... for hvad og for hvem ville De være parat til at dø?
For Montillac.
Det er min fars vingård.
Ja, jeg kunne dø for min jord.
Godt. Det gælder om at føle sig stærkt knyttet til noget.
De er en fantastisk pige, Léa.
Godaften. François Tavernier ... Er De en af de berømte tanter?
"Berømt" er nok så meget sagt ... Kom indenfor.
- Er hun klar? - Klar?
Vi skal til en velgørenhedskoncert.
Det er altid pinligt at komme efter præsidenten.
Præsidenten? Jeg har intet fået at vide.
Min søster er ude at bytte gasmaske. Nu skal jeg hente pigen. Sæt Dem ned.
Du kan da ikke lade præsidenten vente!
- Han har klasse. Bravo! - Han er ikke min ven!
Hemmelighedskræmmer!
Hun kommer nu.
Léa! Er De ikke længere? Ved De, hvad klokken er?
- Hvad mener De? - De gør grin med mig.
Jeg har nævnt den koncert mindst tre gange. Hos Ponchartrains ...
- Hvem? - Lad nu være, Léa.
- Kan De kende mig? - Der er noget ved Deres ansigt ...
- Det var godt. - Jeg har ikke noget at tage på.
Det hele er dernede. Hun kommer om lidt, fuldt påklædt.
Stop det pjat! Præsidenten venter på Léa.
- Det kan da ikke passe. - Jo.
Hvem er den herre?
- Tag din underkjole af. - Nej ...
- Hvor er han flot. - Hvem?
- Man ser straks, at han er dannet. - Hvem?
"Hvem"? Nu stak jeg mig på grund af dig.
- Den er grim. - Bare vent og se.
Hvad er det for et ærme? Det er første prøvning!
Ved De, hvad jeg kan lide ved Dem? Det hele.
Hvad kan De lide ved mig?
Ingenting.
I begge tilfælde er det for meget. En cigaret?
- Ja! Det er den første. - I aften?
Nej, i hele mit liv.
Hvor er det dejligt at kigge på Dem.
Tro endelig ikke, jeg kommer til at hoste.
- Hvad laver De i stedet for krig? - Prøver at opnå Deres kærlighed.
- Det er ikke noget erhverv. - Nej, men et stort arbejde.
Skal vi danse?
Tag lidt at drikke.
Sæt Dem ned.
Drik det her.
Tyskerne er i Holland, Belgien og Luxembourg. Snart er de også her.
- Det er frygteligt. - Ja, og ingen har villet indse det.
Hvad med Laurent?
Det ved jeg ikke.
Jeg kan desværre ikke følge Dem hjem. Man venter mig i ministeriet.
- Er De så betydningsfuld? - Léa ...
På gensyn.
Gamle Europa er i krig. En krig i en ond magts tjeneste ...
LUKKET PÅ GRUND AF BEGIVENHEDERNE
- Flygter De også? - Nej, vi trækker os tilbage.
For at samle os til et angreb. De er gået over Marne-floden.
Vi skal vel ikke sidde og vente på dem!
- Hvor tager De hen? - Nord for Grenoble.
Vi har en søster i Vercors.
- Dér sker der ingenting. - Hvor bliver hun af?
Du skal vel ikke rømme Paris på ski!
Lad nu være.
- Hvornår går Deres tog? - Klokken 12.
Så må De skynde Dem.
- Farvel. - Farvel, min skat.
- Tak for alt. - Hvor længe bliver du?
- Det afhænger af Camille. - Hvornår skal den lille fødes?
- Om nogle dage måske, - Dårligt tidspunkt.
Den her lå i din mors skuffe.
- Den er smuk. - Det er broderet.
Hun havde lavet den.
Nej ... det er alt for meget.
Du har brug for penge til toget. I forvejen bebrejder vi os selv ...
Vi føler, vi udleverer dig til fjenden.
Nu går du for vidt.
- Det er en stor hjælp. Tak. - Farvel, min skat.
Du må forstå, at vi er så bange.
Farvel. Jeg elsker jer.
Fruen fik et ildebefindende i morges efter at have hørt radioen.
Lægen er her.
Farvel, frøken.
Min elskede kone! Jeg har tænkt så meget på dig.
Det er ikke til at fatte. Alt er så grusomt.
Vi var soldater. Nu er vi feje flygtninge.
Overalt ses overfyldte biler, cykler og mennesker hulter til bulter.
Grædende kvinder og grædende mænd.
Dine breve kom samtidigt.
Tænk at det lille barn skal fødes i det kaos. Men hvilken lykke.
Jeg har en ven, som har regnet ud, at det bliver en pige.
Du skrev, at Léa er hos dig. Hun er en dyrebar veninde.
Camille, min Camille, -
-jeg tænker kun på dig, min elskede hustru ...
Min smukke veninde!
Sæt Dem ned. De er ikke stukket af som alle og enhver?
Jeg rejser hjem til Bordeaux om et par dage.
Min nevø taler hverken fransk eller engelsk.
Og da jeg ikke taler dansk, bruger vi fagter.
Han er danser. De skulle se ham i dansesko.
Jeg har svært ved at se det for mig, men jeg tror Dem.
Hvad med Dem, Raphaël?
Det ved jeg ikke.
Jeg er inviteret til at flygte til mondæne steder. Cannes, Biarritz ...
Det trættende i disse krigstider er al den selskabelighed.
I morgen er der måske ikke en eneste bil i Paris.
Hold op med det sugerør! Folk kigger.
Faktiskt bluffer jeg, og jeg er ikke sikker på ...
... jeg kan bluffe tyskerne.
Rigtigt, ja. Han er sød.
Jeg forstod ikke en lyd.
Jeg kunne straks lide Dem.
Jeg hader dig.
I lige måde.
Jeg vil gerne føde et andet sted.
På en ø. Med blomster og fugle.
Ved du, hvad jeg synes, du er lige nu?
Usædvanlig tåbelig.
- Og ved du, hvad jeg synes om dig? - Ja, lad mig høre ...
Léa!
Vi må væk. Med det samme!
- Vi må væk! - Alle banegårde er lukket.
- Der er biler ... Vi må væk. - Ikke med dit barn!
- Det skal nok gå ... - Hvad skal vi gøre?
Hørte I flyvemaskinerne? De fløj lige hen over os!
Tag det roligt.
I morgen finder vi en løsning.
BANEGÅRD
Hør godt efter ...
Af sikkerhedsgrunde -
- er her lukket indtil kl. 17.
- Hør på mig ... - Vi vil væk!
Alle skal nok komme af sted.
Vi har indsat 38 ekstra tog. Alle skal nok komme af sted.
De kommer af sted lidt efter lidt, men De kommer af sted.
Min kære Léa, stadig pariser!
François er som sendt fra himlen. Han har en bil!
Himlen er så meget sagt. Jeg kommer fra Dunkerque.
Men bilen har jeg.
Hvad laver de?
- Gider du ikke hjælpe mig, Josette? - Nej.
- Hvorfor? - Jeg tør ikke stige ud.
Léa!
Hvor er du?
Josette ...
Josette!
- Et familiemedlem? - Nej.
- Vi må hurtigt videre. - Ja, jeg skynder mig.
Drik, Camille ...
Det skal nok gå.
Vi skal nok nå frem.
Det lover jeg dig.
Vi når frem begge to.
Skaf en læge! Hun skal føde. Hun er dårlig!
Alle er væk. Her er kun mig og dyrene.
Camille, vi standser her.
Her ser ikke ud til at være nogen.
Hallo? Jeg vil gerne tale med Montillac i Gironde.
Nej, jeg ved ikke, hvor jeg ringer fra.
Ja, jeg venter.
Hallo?
Kan De høre mig?
Hallo?
Det passer ikke!
Jeg tænker på alle de ulykkelige flygtninge, -
- som hjælpeløse strejfer om på vejene.
Jeg føler med dem.
Det er med tungt hjerte, jeg siger, at vi må indstille kampen ...
Krigen er slut!
Vi skal indstille kampen. Den oplysning havde De ikke fået.
"Ordre til alle enheder!
Alle tjenestemænd skal blive på deres post, selv om fjenden kommer."
- Hvad betyder dét? - At vi har pligt til at overgive os.
Eller også skal vi gøre oprør med det samme.
Mon jeg kan nå at besøge Chenonceaux, inden jeg tager hjem?
Næppe, hr. major.
- François! - Næ, holder De ferie her?
Er det i den mundering, De leder efter regeringen?
Den er skam perfekt. Alle går i samme retning.
Jeg lånte Deres badeværelse for at friske mig lidt op.
- Det trængte De til. - Det gør De også ...
- Jeg troede, krigen var slut. - Hvem har sagt dét?
- Marskal Pétain. - Den begynder først i dag.
Ved at slutte fred med Tyskland har han erklæret Frankrig krig.
Jeg er bange ...
Elsk med mig.
Jeg vil ikke dø uden at have elsket.
Hvad vil Deres eventyrprins Laurent tænke?
Det er noget andet. Jeg elsker ham.
Godt. Jeg blev ellers bange.
Nu vil jeg gerne.
Jeg elsker Dem.
Det er tilstrækkeligt lige nu.
- Hvad har I dog gjort ved den bil! - Den er bare slidt.
Slidt? De kan lige så godt sige, at et smykke er slidt!
François? Tror du, at Laurent er taget til fange?
- Det håber jeg. - Hvorfor?
- Så er han i live. - Netop.
- Har De set, hvor vi er? - Det hele er skrevet så småt.
Vi kører langs Loire, til vi finder en bro, der ikke er sprængt i luften.
- Og ellers? - Så skal I på en svømmetur!
Nej, ikke endnu, hr. kaptajn! Vi mangler alt.
Sprængstof, ledninger ...
Vi kan ikke sprænge en bro i luften med 2 kg sprængstof og en lille kanon.
Han smækkede røret på!
- Vi er klar. - Fyr!
Hvad er det, I gør?
Hvad nu ...?
Kom og hjælp mig!
François, vognen kan ikke starte!
Skub!
Tyskerne!
Skynd jer!
Léa! Vandet går!
Fostervandet går!
Ammunitionen!
Kør, Léa!
Barnet må ud, Léa.
Halt!
Der er en kvinde, der er ved at dø! Hun er gravid.
Freund, sterben ...
Hjælp mig! Ellers dør hun!
Kan I ikke forstå det?
Pres, pres ...
Pres, pres!
Det er en dreng.
Hvad hedder han?
Det ved jeg ikke.
Laurent.
Ja ... Laurent.
Tag ham i dine arme.
Tak.
- Pas på. Skrøbelig. - Det ved jeg godt.
Laurent ...